Un accident de mașină cu două victime. Prima, 21 ani, șoferița, inconștientă.
Fără puls. Fracturi faciale.
Tahicardică, tensiunea 82 cu 54.
A doua e pasagera aruncată din mașină. Inconștientă, traumă craniană.
Tensiunea 50, puls 150.
- Nu are puls! - Padelele! Intră în stop cardiac!
- Începem resuscitarea! - O pierdem!
Donna Whirley. A venit cu politraumatisme.
Stop cardiac pe drum. N-am reușit s-o resuscităm.
Tovarășa ei e la Reanimare. De obicei, vin cei de la pompe funebre.
Eu nu sunt un legist obișnuit.
Cu cât o văd mai repede, cu atât mai iute am terminat.
Asta a murit deja.
Voi trimite pompele funebre când termin.
Mă scuzați. Sunteți de la Medicină Legală?
- Da. - Fiica mea, Donna, e...
- Da... Condoleanțe. - Mulțumesc. Aș vrea...
Aș vrea să știu: Carrie era beată?
- Cine-i Carrie? - Șoferița.
- Ce-ai spus despre fiica mea? - Am întrebat dacă era beată.
Fiica ta era beată?
- Fiica mea e moartă. - A mea e în comă.
Fiindcă era beată! Mereu a avut o influență proastă.
Gura!
Terminați!
Tu ți-ai pierdut copila, tu ai putea s-o pierzi pe a ta.
Vreți răspunsuri? Nu vă omorâți până nu le aflu.
E rândul tău, Dani. Victima e Donna Whirley.
Nu te apropia de părinți.
- Te las din nou la birou, nu? - Scuză-mă.
- Seara a fost minunată. Te superi? - Nu. Ai o meserie importantă.
Sper să înțelegi și tu când voi fi chemat să repar un aspersor.
Numai să vii acasă.
Conform urmelor, cauza accidentului a fost autoturismul Mustang.
Portofelul șoferiței era pe jos.
Asta a fost aruncată din mașină, împreună cu pasagera.
Donna Whirley. N-a supraviețuit.
- Cum era centura? - În regulă.
Voiam însă să-ți arăt asta.
- Unde-ai găsit-o? - În buzunarul ușii șoferului.
Donna Whirley, 21 de ani, aruncată din mașină.
Multiple răni la față, fractură bilaterală de bazin,
torace comprimat. Să vă fie învățătură de minte. Purtați centura!
Are o cicatrice veche pe picior. De la o operație, probabil.
Și o urmă albă ca de cretă pe pantalon.
- Am trimis-o deja la laborator. - Mulțumesc mult!
Nu înțeleg de ce avea alcoolemia 0.
- Prietena ei era beată. - Și?
Te urci lângă o persoană beată, care merge cu viteză, fără centură?
- Mecanicii au zis că centura era bună. - Are dreptate.
- Cum de-a lăsat-o pe Carrie să conducă? - Și tu ai dreptate.
Există o explicație logică.
Nu vom ști de ce conducea Carrie decât când își recapătă conștiența.
- Cât despre centură... - Ce cauți?
Ceva care să-mi arate poziția.
- Ethan? - Da.
Dă-mi un recipient.
Conform datelor preliminare, fiica voastră a murit din cauza politraumatismelor.
- Condoleanțe. - Am înțeles...
De ce-a venit poliția aici?
Voiam să vă întrebăm dacă știați cum era fiica dvs. când s-a urcat în mașină.
Adică?
Dra Whirley era sub vârsta permisă pentru a bea,
dar avea alcoolemie ridicată.
Am știut eu!
Carrie o băga mereu pe Donna în belele și acum... Donna a murit.
De ce n-ați arestat-o pe Carrie? Ne-a omorât fata!
Dacă informațiile se adeveresc, va fi arestată.
Gata...
Știți ce-am găsit pe radiografia lui Carrie Grayson?
- Un glonț? - De unde știi?
Carrie e la spital.
Glonțul a străpuns-o.
N-a fost un accident rutier. A fost crimă.
BODY OF PROOF Sezonul 1 Episodul 17
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam Sincro Eu_I_Myself
Glonțul s-a oprit aproape de ventriculul stâng.
Inima e inflamată, dar nu sunt semne de pericardită.
O vom monitoriza pentru a preveni orice hemoragie.
- Când vom avea glonțul? - Mă ocup eu, dle doctor.
- De ce nu mi-a răspuns? - Ți-a răspuns, dar n-ai înțeles.
Inima e ca orice alt țesut. O rănești, se vindecă.
Vindecarea durează câteva zile. Asta-i faza acută.
Dacă i se scoate glonțul prea repede, inima cedează.
Înseamnă că vom avea glonțul peste câteva zile.
Stați Nu vreau să vă stric planurile, dar nici să nu vă gândiți la glonțul ăla.
Doctorii spun că se va face bine fără să i-l scoată.
Donna e moartă. Fiica dv. a fost împușcată.
Glonțul ne-ar permite să aflăm cine a făcut-o.
- Când se va trezi, vă va spune ea. - Și dacă nu iese din comă?
Mecanicii au aflat ceva. La revedere.
Îmi permiteți măcar să vă examinez fiica?
- Purta mâneci lungi? - Nu știu.
Au dezbrăcat-o la Reanimare.
Pot să-i examinez hainele? Poate aflu ce s-a întâmplat.
Sigur.
Salut. Te-am căutat să mergem la prânz.
Am fugit până acasă. Senzorul de la geam face figuri.
- Cel care are nevoie de baterie? - Puteai să i-o schimbi tu.
Mi-ar fi trebuit codul de acces să dezactivez alarma.
A sunat dr. Hunt. Vine de la spital.
- Să fii în sala de autopsie cu Kate. - Mă cheamă datoria.
Scuză-mă...
Îmi place cum te-ai îmbrăcat. Ești foarte drăguță.
Serios? Nimic?
Îmi place cum te-ai îmbrăcat.
- Ce-ați aflat? - Uite mașina de acolo.
Are urme de vopsea similară cu cea a Mustangului.
Deci a lovit-o Mustangul.
Martorii spun că era singura mașină care n-a fost lovită direct
în momentul accidentului.
- Impactul a fost anterior. - Anterior?
Și mai e ceva.
Am găsit asta sub scaunul șoferului. Șapte cartușe, unul lipsă.
- Cui aparține mașina? - Lui Rob Martin.
Ne-ai chemat.
Încerc să-mi dau seama cum stăteau Carrie și Donna când au fost împușcate.
Poate greșesc, dar cred că stăteau una lângă alta.
Asta știu. Focul a fost tras la întâmplare sau le-a țintit cineva?
Kate, tu vei fi Donna.
- M-ai chemat pe post de manechin? - Bine, eu sunt Donna.
Tu ești Carrie și vei primi un glonț în inimă.
- Împușcă-ne, Peter. - Mulțumesc, Doamne!
Glonțul a trecut prin Donna și a intrat în Carrie pe aici.
- Ce observi, Peter? - Întoarceți-vă din nou.
Amândouă s-au întors.
Donna a văzut arma, deci n-a fost un foc la întâmplare.
A strigat și s-au întors amândouă, instinctiv.
Nu era nicio urmă de glonț în portieră.
Glonțul nu era prea deformat, deci a intrat prin geamul deschis.
Știe cineva la ce înălțime se află geamul unui Mustang?
Excelentă întrebare. Anunță-mă când afli răspunsul.
- Am terminat? - Nu terminăm niciodată.
Cum te simți, dle Martin?
Am fracturi la ambele picioare și nu vor să-mi dea morfină.
- Tu cum te-ai simți? - Ce-ai pățit la mâini?
Arsuri de la airbag. Habar n-aveam că se poate așa ceva.
- S-a zis cu urmele de praf de pușcă. - Șoferița din Mustang era beată.
Știm că te-a atins înainte de accident.
Mai știm și că a fost împușcată, împreună cu pasagera.
Sub scaunul tău am găsit o armă. Una din care s-a tras un glonț.
Stați așa! Nici vorbă!
Duc citații de la tribunal. Am de-a face cu tot soiul de indivizi răi.
- Ai împușcat pe vreunul? - Nu.
Îți place să-i sperii cu arma, nu? Ai fost acuzat de asta anul trecut.
Fata te-a atins în trafic, ai urmărit-o, ai scos arma și s-a descărcat.
M-a atins și m-am luat după ea să-i iau numărul.
- N-am pus mâna pe armă. - Ești cam nervos, dle Martin.
Fiindcă am dureri. Le ziceți să-mi dea niște morfină?
Sigur. Imediat.
Chiar dacă n-ar fi glonțul, tot nu l-aș crede pe nemernic.
- Cum dovedim însă că a tras? - Ne trebuie glonțul.
Fetele au fost lovite de același glonț. Ar fi supraviețuit rănilor.
- Accidentul, însă, a ucis-o pe Donna. - Bud și Sam au vreo pistă?
Cred că e un caz de agresiune în trafic, dar nu li se permite scoaterea glonțului.
- Deci Bud și Sam s-au blocat. - Poate da, poate nu.
Am făcut măsurători la mașina lui Carrie.
Glonțul ar fi intrat pe geam doar dacă era tras dintr-o mașină mai înaltă.
Dacă nu erau în mașină când au fost împușcate?
Dacă s-au urcat fiindcă trăgea cineva în ele?
Se explică de ce era Carrie la volan și de ce goneau așa.
Dacă n-a fost agresiune în trafic, înseamnă că una din ele era ținta
și cealaltă s-a interpus.
Trebuie să aflăm unde au fost înainte să se urce în mașină.
Să-i dăm drumul.
Au fost... pe Kripton.
N-am chef de glume, Ethan.
Substanța albă de pe pantalonii Donnei e kriptonită.
Sau ceva similar.
Kriptonita nu există în realitate,
dar a fost descoperit recent un mineral nou într-o mină sârbească,
având aproape aceeași compoziție chimică precum kriptonita furată de Lex Luthor
în porcăria aia de film "Întoarcerea lui Superman".
Sodiu, litiu, bor, hidroxid de siliciu.
Nu-i verde, ci albă precum creta și era pe pantalonii Donnei.
- Cum a ajuns acolo? - Asta m-am întrebat și eu.
Donna era studentă la Geologie și făcea practică la muzeul facultății.
Muzeul a primit de curând o mostră de kriptonită din Serbia.
Cine-i cel mai tare? Eu, eu!
- Ce naiba ai pățit? - Învăț spaniola.
Nu ești singurul care le poate vrăji pe femeile latine.
- Dani nu vorbește spaniola. - Zău? De ce, e portugheză?
Ethan! Ce-i cu hainele lui Carrie de la spital?
- Ai găsit ceva pe ele? - Nu pot să-mi savurez momentul?
Nu. Treci la treabă!
- Am trecut să te salut. - Salut.
Și să întreb cum rămâne cu noi doi pe viitor?
- Nu cunoști noțiunea de "subtilă"? - Cred că ar trebui să ne mutăm împreună.
- Donna era drăguță. - Când ați văzut-o ultima oară?
Aseară. Își împacheta mostrele și, deodată, a plecat.
- Întârzia la întâlnirea cu Carrie. - Unde se întâlneau?
La barul lui Duke. În complex, la vreo șase cvartale distanță.
Cred că s-au ocolit pe drum, Carrie a venit și ea s-o caute aici.
- Apoi ce s-a întâmplat? - Nimic, a plecat.
Bine, mulțumesc.
O clipă, Sam.
- Scuză-mă, cine-i asta? - Suzie Foster.
Voi sunteți îmbrățișate. Donna n-o plăcea pe Suzie?
Au candidat pentru aceeași bursă. Donna a obținut-o.
Ciudat. Și Carrie s-a uitat la aceeași poză.
- Da? Când? - Înainte de a pleca.
Bine.
- Bună. - Bună, Lace!
- Ce cauți aici? - Mă așteaptă bunica jos,
dar ziceai că vrei un tablou pentru birou și ți l-am adus.
- Ce zici? - Îmi place foarte mult!
Mulțumesc. E superb.
- Ce-ar fi să-l pun aici? - E perfect.
Lace...
Lacey...
- Felicitări. Bună, Lacey. - Pentru ce?
Te-am propus la premiile Asociației Medicale. Ai câștigat.
- Poftim? - N-am făcut-o pentru tine.
Am vrut să sporesc prestigiul biroului. Ceremonia e mâine. Fă-te frumoasă.
Pa, Lacey.
Urăsc festivitățile de premiere. Mâncare proastă și discuții tâmpite.
- De ce nu-l iei cu tine pe Aidan? - Nu-i pot face așa ceva.
I-ai arătat deja un cadavru. Asta ar fi o îmbunătățire.
Scuză-mă, trebuie să plec. Mulțumesc mult pentru tablou.
Îmi place. Salutări bunicii.
O poză face cât 1000 de cuvinte. Ce-ți spune poza asta?
Nu-mi plăcea Donna Whirley. Asta nu înseamnă că am împușcat-o.
Accidentul s-a petrecut la 21:30. Atunci ai ieșit și tu de la laborator.
- Te-ai dus la plimbare pe autostradă? - Ca să-mi pierd locul de parcare? Nu.
M-am dus pe jos la școală și înapoi. Fac 20 de minute prin complex.
Ai vorbit cu cineva? Te-a văzut cineva?
Sigur m-a văzut cineva. Doar nu-s invizibilă.
Dacă aveam o armă și o foloseam, nu credeți că auzea cineva focul?
De ce nu-ți plăcea Donna?
Donna a obținut o bursă pe care o voia și ea.
N-a fost asta. Donna făcea mereu mare caz din faptul că avea lupus.
Lupus?
- I-am făcut anticorpii ANA. - Rezultat negativ.
- Nu avea lupus, era perfect sănătoasă. - Poate a mințit Suzie.
De ce-ar fi mințit?
Doamne! Carrie...
Fata din spital are glonțul prins în peretele cardiac
și inima inflamată. Simptom pentru lupus.
Două fete de aceeași statură, blonde, cu aceeași conformație.
Nu...
Cred că le-au încurcat paramedicii la locul accidentului,
iar noi n-am întrebat.
Asta nu-i Donna, ci Carrie.
- Cum se poate așa ceva?! - Știu că sunteți supărat...
Eram cu fiica noastră când a apărut familia Greyson cu un preot
și cu directorul spitalului, spunând că s-a făcut o greșeală.
O greșeală?!
Nu dau doi bani pe ce spuneți voi. În patul acela e fiica noastră.
Domnule Greyson. Fiica dumitale e operată la piciorul stâng?
- Ce contează? - Are un șurub acolo?
Da. A fost operată în liceu. De ce?
Am radiografiat piciorul lui Carrie acum o jumătate de oră la morgă.
Îmi pare foarte rău.
Cum...
Niciuna n-avea acte la ea.
Geanta cu cărți a Donnei era afară din mașină lângă fiica dv.,
iar portofelul fiicei dv. era în mașină lângă Donna.
Din cauza asemănărilor fizice, medicii de pe salvare le-au confundat.
A fost o confuzie îngrozitoare.
Cine mi-a ucis fiica?
E posibil să fie vorba de agresiune în trafic.
În orice caz, nu putem vedea glonțul.
- Păi luați-l. - Acum depinde de familia Whirley.
Și nu le putem ordona să se supună, așa cum n-am putut s-o facem cu dv...
Aveți impresia că-mi pasă?!
Soția mea s-a prăbușit în spital când ni s-a spus.
Acum e sedată. Viețile noastre sunt distruse.
Și Dumnezeu mi-e martor, voi da în judecată pe oricine
are vreo legătură cu asta pentru groaza prin care am trecut!
- Pot să fac ceva? - Aș vrea să poți.
Deci Carrie era Donna și Donna era Carrie.
- Mă bucur că nu sunt eu șeful. - Mersi.
- Ce faci? - Verific rezultatele urmelor
de pe hainele Donnei pe care le-am luat de la spital.
- Parcă o făcuseși. - Când Donna era Carrie.
Astea sunt ale adevăratei Donna. Privește.
Mâneca și toată partea dreaptă a blugilor
a fost îmbibată cu soluție de acid acetic diluat.
În accident, acidul de baterie sare peste tot.
Nu e acid de baterie. E baie de fixare.
Oprește acțiunea revelatorului când se developează fotografii.
- Cine naiba mai face așa ceva? - Eu.
De ce nu mă miră?
E o artă pe cale de dispariție!
E mult mai satisfăcător să te vizitez eu la serviciu.
Zău? Atunci va trebui să vedem ce înțelegi tu prin "satisfăcător".
Bun. Uite-ți șansa.
E un eveniment stupid la care trebuie să merg diseară pentru serviciu.
Și mă gândeam că singurul lucru care l-ar face suportabil
- ... ar fi să mă însoțești. - Cum pot să refuz dacă o spui așa?
Apartament tipic din afara campusului. Frumoasă clădire.
Bieții părinți. Nu-mi pot imagina. Ușurarea că ți-a scăpat copilul...
Și apoi îți fuge pământul de sub picioare.
- Nu văd soluții fotografice. - Nici eu.
Patru încuietori la ușă? Gratii la etajul doi?
Fiți atenți. Spray paralizant.
Fetei îi era teamă de cineva.
- Ai să te culci cu el? - Poftim?!
A trecut o lună. Tata e în Barbados cu fata aia cunoscută ca...
Da, da, știu. Nu, nu mă culc cu Aidan.
Dacă tata face sex, tu nu poți?
Ca pe vremea când eram căsătorită cu el.
- Ce înseamnă asta? - Nimic. Eu și Aidan nu ne grăbim,
ceea ce sper că vei face și tu până faci cel puțin 40 de ani.
Stai liniștită, mamă, înțeleg.
Spune, Peter.
Am vorbit cu poliția campusului.
Pe Carrie o hărțuia cineva. A primit scrisori,
flori și fotografii ale ei făcute prin campus și trimise anonim.
A venit acasă într-o zi și cineva dormise în patul ei.
- S-a dus la poliția campusului. - Înfiorător.
Poliția a făcut ceva?
Nu prea multe. Ea a aruncat scrisorile și pozele.
Au căutat la atelierele de procesare fotografică, dar n-au găsit nimic.
Pare foarte ciudat. De ce n-a spus nimic familia Greyson?
Cred că nu le-a spus Carrie. L-ai cunoscut pe tatăl ei.
- Ar fi mutat-o imediat de la școală. - Bine, mulțumesc.
Asociația Medicală Philadelphia a fost fondată în 1865
în scopul consolidării noilor cunoștințe medicale și...
E posibil să fie cea mai rea întâlnire.
- Mă distrez de minune. - Ce mincinos ești!
Nu. Mă interesează doar să te cunosc cu adevărat.
- Dacă așa sunt eu, avem probleme. - Bine.
... și s-a concentrat pe educație, serviciu public
și popularizarea comunității medicale.
În acest sens, avem mai multe premii
- ... de acordat astă seară. - Unde mergem?
Cum rămâne cu distincția ta?
... să vă prezint câștigătoarea premiului pentru serviciu public,
doctor Megan Hunt.
Aici a fost primul meu sărut adevărat.
- Nu se poate... - Cu David Faulkner.
Eu eram în clasa a X-a, el era într-a XI-a.
Și i-ai frânt inima?
- Cred că da. - Bineînțeles.
Primul dintr-un lung șir.
Nu. N-au fost așa de mulți.
Știu ce vreau și sunt dispusă să aștept.
Aștepți în continuare?
Sărută-mă odată...
Lace, e timpul pentru culcare, scumpo.
Lacey...
M-ar ucide maică-ta dacă ar ști că ești trează la ora asta.
Doamne! Lacey!
Mamă! Ce s-a întâmplat?
M-am dus să-i spun să se pregătească de culcare,
dar ea zăcea pe jos inconștientă.
- S-a lovit la cap? A făcut o criză? - Megan, nu știu nimic.
Tu! Sunt dr. Megan Hunt. Lucrez la Medico-Legal.
Fiica mea Lacey Fleming a fost internată aici acum 30 de minute.
- Vreau să vorbesc cu medicul acum! - Cucoană, nu vorbi așa cu mine!
În mod sigur nu-mi câștigi bunăvoința.
Stai acolo, iar el o să vină cât poate de repede!
Cred că despre mine vorbești.
- Ne întâlnim din nou. - Fiica mea... ce s-a întâmplat?
S-a prăbușit din cauza cetoacidozei. Glicemia ei ajunsese la 450.
Am găsit cetone în urină. Combinat cu anticorpii...
- E o mare probabilitate de... - Diabet de tip I.
Fratele meu are așa ceva.
- Diabet? - Știu că e un șoc, dar va fi bine.
Principalul este să-i aducem glicemia la normal.
Acum o mutăm. O asistentă vă va duce la ea în câteva minute.
Inima Donnei Whirley a început să sângereze.
Medicii au fost nevoiți s-o opereze. Se recuperează, iar voi aveți glonțul.
- Cum se simte Lacey? - Mult mai bine decât Megan.
- Nu se potrivește. - Deci Rob Martin a scăpat.
Și niciuna din victimele accidentului
n-a văzut mașina lui Suzie Foster pe autostradă.
- Înapoi la căutat camere obscure. - Ce anume?
Bluza și pantalonii Donnei erau înmuiați în soluție revelatoare.
- Hărțuitorul lui Carrie trimitea poze. - Ne-am gândit că au aflat cine e
și l-au luat la întrebări în camera obscură.
- Dar nu mai există așa ceva. - Și cum l-au găsit fetele?
Nu știu, dar vreau să vă arăt ceva.
Îți trimit fotografia... în acest moment.
Ceva din poza aceea a făcut-o pe Carrie s-o scoată pe Donna din bar
și s-o târască spre moartea lui Carrie.
Dar ce?
Megan. Megan, destul. Mă scoți din minți!
Te înnebunești și pe tine. Iubito, trebuie să te odihnești.
- Cum se simte? - Medicii cred că va supraviețui.
O mută în salon.
Mă tot gândesc cât de curajoasă a fost până acum
și cât de curajoasă va trebui să fie în continuare.
Donna v-a spus cumva că o hărțuia cineva pe Carrie?
Nu, nu ne-a spus. El le-a împușcat?
Poate. Credem că fetele l-au înfruntat împreună.
Carrie nu voia să fie singură. Acum înțeleg de ce.
Nu știu dacă vă ajută cu ceva, am găsit o cutie în camera Donnei.
Amintirile lui Carrie. Probabil că le-a lăsat Donnei în păstrare.
- Unde e cutia? - E aici.
Voiam s-o dăm familiei Greyson, dar s-au cam încins spiritele.
- Puteți să mi-o dați? - Sigur, sigur.
Mulțumesc.
Nu știu ce poate fi.
- Ai auzit de Lacey? - Da, ce șoc.
Va fi bine.
Îmi expiră contractul la sfârșitul lunii viitoare.
Asta m-a făcut să mă gândesc. Oricum stau mai multe nopți la tine.
Ai ajuns cam repede de la "ocazional" la "conviețuire", nu crezi?
Dumnezeule! Voi nu mă vedeți?
- Îmi urmez sentimentele. - E prea curând, Dani. Asta-i tot.
Poate sunt invizibil. Poate că întreaga mea existență
n-are nicio importanță pentru nimeni.
Nu cred că mă întrebi. Cred că... mă cam presezi.
- Te presez? - Mă scuzați. Ce-i asta?
- Ce-i asta? - O poză a stagiarilor de la muzeu.
Hărțuitorul lui Carrie îi trimitea fotografii, așa-i?
- Da. - Privește. El este.
- De unde naiba știi tu? - De pe tricoul lui. "Arbus Center".
E o comunitate de artiști care developează fotografiile manual.
Poliția Philadelphia!
Mă duc pe scări, partenere!
Veniți aici.
Toate sunt fotografii ale lui Carrie.
- Aici e în spital. - E salonul Donnei.
Și dacă el nu știe că e Donna? Dacă tot mai crede că e Carrie?
Va încerca s-o elimine. Trebuie să ajungem la spital!
Scuză-mă, ce faci aici?
Vă împrumut microscopul.
O să te rog să pleci. E proprietatea spitalului.
Știi, sunt pe cale să prind un criminal.
Mai slăbește-mă.
- La ce te uiți? - La o ciupercă de pe unghia criminalului.
Bună, Suzie.
Ce faci aici?
- Am venit să vizitez o prietenă. - Zău?
Cu o seringă în mână. Mă întrebam
cum ai trecut de la iubirea pentru Carrie la dorința de a o ucide.
- N-am fost îndrăgostită de ea. - Fii serioasă, Suzie.
Ai intrat în apartamentul ei, te-ai întins pe patul ei,
ai lăsat urme de la ciuperca unghiei degetului mare stâng.
Am văzut-o la secție.
Spune-mi... cum te-ai simțit
când te-ai învelit cu cearșaful ei? Bine?
Carrie trebuia să fie cea mai bună prietenă a mea, nu a Donnei.
Întotdeauna i-am fost alături, chiar dacă n-o știa.
Dar a venit cu Donna și a început să zbiere la mine că am chinuit-o.
La mine, cea mai mare admiratoare a ei?!
I-am spus că Donna se băgase între noi.
A râs. Și-a bătut joc de mine.
Până atunci fusese... perfectă.
- Îmi pare atât de rău. - Trebuia să vezi ce expresii aveau
când am scos arma. Atunci nu m-au mai luat la mișto.
Suzie, ai nevoie de ajutor.
Acesta este acid acetic pur. Știi ce face când ajunge într-o venă?
Mai bine decât tine.
- Ai pățit ceva? - Ia-o de aici, Sam!
Nu ne veți da în judecată și nici municipalitatea.
- Ba cum să nu. - Va dura ani și veți pierde.
Vreți să retrăiți zilnic durerea aceea fără să aveți vreo rezolvare?
Cucoană, o voi retrăi până în ziua când o să mor.
Desigur. Dar dacă...
ați putea să ușurați puțin din durere?
Ce vrei să spui?
Ce caută ei aici?
Carrie i-a dat-o Donnei s-o păstreze.
Când eram de vârsta lui Carrie, aveam și eu o cutie la fel...
bilete vechi de la concerte, ceasul bunicii.
Dar eu n-am avut o prietenă căreia să o încredințez.
Carrie n-a avut o influență proastă. Acum știm. A fost...
fată bună, prietenă bună.
Și când a avut nevoie de ajutor, a venit la Donna.
Ați suferit cu toții. Viețile tuturor au fost întoarse pe dos.
Timp de 36 de ore familia Whirley a crezut că fiica lor e moartă.
Și pentru 36 de ore ați ținut la Donna ca la fiica voastră.
O fată a supraviețuit acestei tragedii.
Și trebuie să vă mulțumească tuturor
pentru dragostea și sprijinul pe care le-a primit
și de care va avea nevoie de acum încolo
pentru a trece peste pierderea celei mai bune prietene.
Nu vreți să faceți parte din asta?
Din ce?
Din viața fiicei noastre.
Vă rugăm.
Da. Da, vrem.
- Bună. - Bună.
Aseară ai văzut o mare parte din mine.
- Cum se simte Lacey? - Se simte bine.
- Mai stă câteva zile în spital. - Acolo unde ar trebui să fii.
Și nu, nimic din seara trecută
n-o să mă sperie, dacă asta te întrebai.
Poftim. Dă-i-l lui Lacey.
- Ești chiar atât de perfect? - Nu.
Slavă Domnului.
Nu-mi mai distrage băieții și cară-te naibii de aici.
Doamnă comisar Travers, mă bucur să vă revăd.
I-am cerut lui Kate să vină.
Confuzia dintre Carrie Greyson și Donna Whirley
e o pată neagră pe obrazul acestui birou.
Cum așa? N-am ajuns primii, nici pe locul doi sau trei.
Medicul tău legist a avut cadavrul o zi și jumătate
fără să observe greșeala.
Megan n-avea de ce să creadă că s-a produs o încurcătură.
Doar cunoști jocul, Kate. Apropo...
cum ai convins familia Greyson să renunțe la proces?
Am apelat la bunătatea firii lor.
Orice ai spus a funcționat.
Iar acum avem o problemă de imagine cu o singură soluție.
- Unde-i Megan Hunt? - Nu. N-o să pice ea vinovată.
E biroul meu, responsabilitatea mea.
- Curtis, îți dai seama ce spui? - Am prins criminalul, nu-i așa?
Felicitări... Kate.
Ești din nou șefă.
- Foarte nobil din partea ta. - Ai fi făcut la fel.
- Te simți bine? - Da.
Măcar nu mai am pe cap ceremonia de decernare a lui Megan.
De ce? Ce-a mai făcut de data asta?
- Mamă, sunt atât de speriată. - Știu că ești, iubito. Știu.
Cum să am diabet? Nu sunt supraponderală.
Acela e diabetul de tip II. Se dobândește. Al tău e diferit.
E incurabil? Îmi voi pierde picioarele și voi orbi?
Lacey, ascultă-mă. Uită tot ce-ai auzit vreodată despre diabet.
Sunt concepții greșite. Este o boală care poate fi ținută sub control.
Iar eu voi fi cu tine pas cu pas.
Bine?
Vei fi bine.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Sincronizare: Eu_I_Myself
Thanks to www.addic7ed.com for the script.